הנדון: מחשבות בעקבות עליית החמא"ס לשלטון – נייר עמדה אישית

1.	ניתוח אוחר של סוגיית הבחירות לרשות הפלסטינית מלמד כי הגופים החוקרים מודיעינית את זירה זו גיבשו הבנות מעמיקות ונכונות באשר לכוחות הפוליטיים השונים במערכת הפלסטינית, הגיונותיהם, משקלם היחסי בחברה הפלסטינית ובזירה הפוליטית, ומגמות התפתחותם. גופים אלו היטיבו לבטא את מסכת הבנותיהם בשלל פרסומים ואמירות שבעל פה.

2.	למרות ההצלחה המחקרית בשרטוט קוים לדמותה ומגמות התפתחותה של המערכת הפלסטינית בתקופה שטרום הבחירות,  לא ניתן לחמוק מהתחושה הקשה השוררת בקרב אנשי מודיעין, בקרב מקבלי החלטות, ובחברה הישראלית בכלל, כי המודיעין כשל פעם נוספת בהתרעה על תפנית משמעותית אצל היריב. נדמה כי הידע הנרחב על הזירה הפלסטינית, שפותח בגופי המחקר, תורגם לבסוף פעמים רבות בעיקר ל"שורה תחתונה" שעניינה אומדן מידת הצלחתם של הגורמים הפוליטיים השונים בזירה הפלסטינית. שורה תחתונה זו התבררה בדיעבד כלא נכונה ובכך השרתה תחושת כישלון.  

3.	בשל תחושת הכישלון העזה, והיות שניצבים לפתחנו אתגרים דומים לזה שבו כשלנו, הוקמה במודיעין פיקוד המרכז קבוצת למידה לבחינת הגורמים שהביאו לכישלון ולהעלאת הצעות שיסייעו בהתמודדות עם סוגיות דומות. קבוצת הלמידה, בראשות קמ"ן הפיקוד, התבססה על גורמים בגוף המחקר הפיקודי וחברה לקבוצת קציני מודיעין בסדיר ובמילואים המקיימים למידה משותפת בסוגיות מודיעיניות מזה שנה וחצי לערך (מצורף בזאת מצע התחלתי ללמידה, פרי עבודתה של זו האחרונה).

4.	למידה מהסוג שאנו מתארים חייבת להיפתח בניסיון להגדרת הבעיה העומדת על הפרק. עלינו להתבונן בכישלון שחווינו, ולשאול את עצמנו מדוע לא הצליח המודיעין להתריע, כפי שנדרש. האם האשם באנשי המודיעין שלא תפקדו כיאות? האם הכישלון נעוץ בסיבות ארגוניות-מבניות? האם די בשינויים קלים בשיטות המחקריות בהן אנו עושים שימוש לצרכי חיזוי וצפי (הגדרת תרחישים, הקניית סבירויות, ועוד)? או שמא יש לתלות את האשם בהנחות היסוד התפישתיות הבסיסיות ביותר עליהן אנו נשענים בבואנו להתמודד עם סוגיות ממין זה?

5.	במסגרת הניסיון לענות על השאלות שהוצגו, מאלפת במיוחד היא ההסתכלות על הכישלון המודיעיני האחרון, כמקרה מבחן; העובדה שהכישלון התרחש דווקא אל מול הזירה הפלסטינית רבת משמעות. מזה מספר שנים זירה זו הינה בלב העשייה המודיעינית, וכנגזרת מכך מושקעים בה מיטב המשאבים - אנושיים וטכנולוגיים. בין השאר, גורמי המחקר משופעים בחוקרים טובים, מוכשרים ומנוסים (בהם כאלה הבקיאים ברזי החברה הפלסטינית ואף בשפה הערבית), והזירה מצויה במוקד הצי"ח ועל כן זוכה לתשומות איסופיות נרחבות. כיוון שהסוגיה הפלסטינית ממוקמת במרכז סדר היום הישראלי, גורמי המחקר בה זוכים למידת קשב רבה מהקברניטים. אנו מניחים כי גורמי המחקר נקטו בשיטות המחקריות המקובלות וקיימו קשר הדוק עם גורמי האיסוף. לבסוף, מבנה גורמי המחקר משקף לאשורן את מסקנותיהן של ועדות החקירה שהוקמו לבחינת כישלונות קודמים. מכל האמור לעיל, אנו למדים כי תפקוד גורמי המחקר היה טוב כמצופה במסגרת המשאבית-רעיונית הקיימת. על כן, לא ניתן לתלות את האשם בכישלון במרכיבים אנושיים-פרסונאליים או מבניים-ארגוניים. הבנה זו מחייבת בחינה מעמיקה ומדוקדקת של שורשי התפישה המודיעינית. מתוך הבנה זו בחרנו לפתוח בלמידה.

6.	על אף שמדובר באירוע בעל מאפיינים ייחודיים, ניתן לבחון את הכישלון בצפי תוצאות הבחירות לרשות הפלסטינית גם כחוליה נוספת בשרשרת ארוכה של כישלונות מודיעיניים בחיזוי תפניות משמעותיות אצל היריב, בהם הכישלון בהתרעה על ארועי ה-11 בספטמבר, פלישת עראק לכווית, וקריסת הגוש הקומוניסטי. בין ההתהוויות עליהן לא התריע המודיעין הישראלי ניתן למנות את ההחלטה הסורית להוציא את כוחותיה מלבנון, עלייתו של אחמדי-ניג'אד לכס השלטון באיראן, וחידוש הפיגועים של חזבאללה לאחר יציאת צה"ל מלבנון, שהתבטאה בחטיפת החיילים הישראלים בהר דב. הכישלונות החוזרים ונשנים בחיזוי תפניות משמעותיות של היריב (מדיניות, צבאיות, פח"עיות וכו') בולטים על רקע ההצלחות הכבירות של המודיעין ברמה הטקטית שהובילו לסיכול מוצלח של פיגועים רבים ובכך מנעו אסונות כבדים.

7.	היום, לאחר הבחירות לרשות הפלסטינית, מתמודד המודיעין הישראלי עם שאלות דומות לאלו בהן כשל בעבר כגון האם תהא יציבות פוליטית בזירה הפלסטינית? האם תנועת החמא"ס תבצע פיגועים בחודשים הקרובים? האמנם יש סיכוי להודנא ארוכת טווח? האם צפוי שינוי ביחס הבינלאומי לתנועת החמא"ס בעקבות ניצחונה בבחירות? שאלות אלה מצטרפות לשאלות דומות נוספות המטרידות את המודיעין הישראלי: מה עתיד משטרו של בשאר? מתי תשיג איראן יכולות צבאיות גרעיניות? האם יתפרק ארגון חזבאללה מנשקו? הלמידה המתמשכת שלנו מצביעה על כך כי הכשלון העתידי במתן מענה על שאלות אלו מגולם כבר בעצם הצגתן. מזה זמן ישנה הבנה כי השאלה "מה יהיה?" אינה ניתנת למענה מדויק. עם זאת, השאלות שהוצגו לעיל, גם אם באורח מתוחכם יותר, יונקות מאותו עולם מושגי ממש. ניתן לומר כי סיכוייו של המודיעין לענות נכונה על אי אלו מהשאלות שהוצגו אינם גבוהים מאלו של מהמר בקזינו.

8.	הלמידה שלנו מעלה את חוסר הרלבנטיות של עולם המושגים המודיעיני לאתגרים המדוברים. ניסיונותינו לשרטט תרחישים, ולייחס להם סבירויות, שאובים מהעולם המתמטי ומהעולם הכמותי-פיסיקאלי, על הגיונותיהם, והשלכתם של אלו על שאלות מדיניות אסטרטגיות הנוגעות לחברות אנושיות מורכבות ורבות ממדים מקורה בשגיאה קונספטואלית. כדוגמא לטעויות מעין אלו ניתן להצביע על "דיון הסבירויות" המתמשך, טרם הבחירות לרשות הפלסטינית, באשר לסיכוי שהבחירות אכן יתקיימו בפועל ולסיכויי ההצלחה של כל אחד מהזרמים הפוליטיים (פתח וחמא"ס). בפרט, ניתן לציין את ההתעמקות בסקרים הפלסטינים והדיון העקר שהתפתח סביבם. הגישה המבקשת להיכנס לנעליו של היריב ולראות את העולם מנקודת מבטו נעוצה בטעות קונספטואלית אחרת. הניסיונות לתאר את האינטרסים של אבו מאזן, את רצונותיה של הנהגת הרשות בכלל, את שאיפותיה הפוליטיות של הנהגת החמא"ס, וכן את הלך רוחו של "הרחוב הפלסטיני", נכללים בקטגוריה זו.

9.	להבנתנו, שורשי הכישלון אינם טמונים במענה לא מספק לשאלות נכונות, אלא יש לבחון מחדש את השאלות עליהן אנו נדרשים לענות. הכישלונות המודיעיניים בעבר בחיזוי תפניות אסטרטגיות, וההבנה כי ללא שינוי תפישתי נישאר במסלול המוביל לכישלונות נוספים בעתיד, מכתיבים צורך בחשיבה מחודשת על משימותיו של המודיעין והיסודות התפישתיים הבסיסיים שלו. אין הכוונה לקיצוץ במשימות המודיעין שיוביל לאובדן רלבנטיות אלא להגדרה מחודשת שתאפשר למודיעין, כמו גם למקבלי ההחלטות, אופן חדש של קיום דיאלוג משותף. הבסיס לדיאלוג זה מצוי כבר היום בתוצרים היוצאים תחת ידיהם של גופי המחקר, על התובנות המשמעותיות המגולמות בהם (לדוגמא, ההבנות המעמיקות על המערכת הפלסטינית). מוטלת עלינו החובה לעשות שימוש נכון בחומרים עשירים אלו ע"י הגדרת שאלות רלבנטיות ויצירת כלים רעיוניים וחומריים להתמודדות עם השתנות המציאות ולהשפעה על עיצוב השתנותה.

10.	המשבר הנוכחי מהווה, בראייתנו, הזדמנות פז לחולל תהליך למידה עמוק בתוך אמ"ן, ובינו לבין מקבלי ההחלטות. תהליך הלמידה של מודיעין פיקוד המרכז הנו נדבך בלמידה כזו. למסמך זה מצורף מצע התחלתי ללמידה פרי עבודתה של קבוצת קציני מודיעין הדנים בסוגיות אלה בשנה וחצי האחרונות (אשר אינו משקף את כלל ההבנות והתובנות שהתהוו ומתהוות בקבוצת הלמידה). כיווני הלמידה עד כה מצביעים, להבנתנו, על אזורי פעולה ועיצוב ריאליים ורלבנטיים, העשויים להוות בסיס להתמודדות טובה יותר עם האתגרים הניצבים לפתחו של המודיעין. רעיונות אלו מצויים עדיין בתהליך של הבשלה ומחייבים המשך בחינה. עם זאת, נציג מספר כיוונים כלליים ראשוניים, אותם נמחיש באמצעות הכשלון האחרון. 

11.	במספר הזדמנויות טרם הבחירות לרשות הפלסטינית, דרש ראש אמ"ן מגופי המחקר כי יבחנו לעומק מגוון תרחישים עתידיים אפשריים (ביחס לאותה תקופה). בין תרחישים אלו היה גם התרחיש המתאר מצב בו זכתה תנועת החמא"ס בבחירות בניצחון גורף. בקשה זו שיקפה, להבנתנו, תפישה מודיעינית ריאלית ונכונה לפיה אין תפקידו של המודיעין לנסות לצפות את סיכוייו של תרחיש מעין זה להתממש, אלא לייצר רעיונות ומושגים חדשים אל מול מציאות מעין זו ובכך לאפשר למודיעין לחולל דיון ישראלי רלבנטי טרם התהוותה (דיון שהתקיים במערכת הישראלית בעיקר רק לאחר ניצחונה של החמא"ס). זאת, לעומת הנטייה המסורתית לכנות תרחישים לא סבירים כ"תרחישי קיצון" ובכך בעצם לסמנם כלא רלבנטיים (עד שנופתע על ידם בדיעבד). בפועל, נמשך יצורם של תוצרים מחקריים העוסקים ביחסי הכוחות הצפויים בעקבות הבחירות. לדעתנו, הסיבה לכך אינה נעוצה בהעדר משמעת בקרב גורמי המחקר, או באי נכונות לציית לדרישה, אלא בכך שגופי המחקר נעדרים קונספט ארגוני-תפישתי המגדיר כיצד לייצר תוצר שכזה. בכך, הכוונה לא רק לאפיון תפישתי של התוצר, מטרותיו, צורת המחקר הנדרשת לשם כתיבתו, והארגון הרעיוני שלו, אלא אף להיבטים ארגוניים-לוגיסטיים כגון הרכב הקבוצה היוצרת, משך הזמן הנדרש לה, וצורת התוצר עצמו. בעוד גישות מסורתיות להתרעה כמו גישת "הסימנים המעידים" וגישת "האיפכא מסתברא" מכתיבות סוגי תוצרים והתנהלות המושרשים היטב בתרבות המודיעינית המחקרית (דיון בהרכב מוגדר, לשם עמידה במטרות מוגדרות, ולשם הפקת תוצר מוגדר ומוכר היטב) ההתמודדות עם אתגרים מסוג של "והיה אם..." אינה מוכרת כמעט במחוזותינו. פיתוח כלים מושגיים לדיון במה שמכונה היום "תרחישי קיצון" יכול לתרום רבות למניעת הפתעות לא נעימות בעתיד.

12.	ברור שנמשיך להדרש לדבר על העתיד. אולם, ראוי שהדיבור על העתיד יהיה בהקשר לדיון הישראלי הרלבנטי, ולא ניסיון לחיזוי אובייקטיבי של המציאות המתהווה. אין טיבן של אמירות מודיעיניות לגבי הבחירות לרשות הפלסטינית בהקשר של שאלה ישראלית אם לפעול לביטולן או דחייתן, כזה של אמירות מודיעיניות כאשר השאלה העומדת על הפרק היא כיצד תתמודד ישראל עם ניצחון תנועת החמא"ס בבחירות. הניסיון לצפות את העתיד באופן אובייקטיבי מתוך התבוננות ביריב מועד לכישלון היות שגם הידע הטוב ביותר על ההווה אינו מכתיב בהכרח מה צופן העתיד. כמו כן, לא ניתן להתעלם מכך שהעתיד מושפע גם ממעשיה של ישראל וכי יש ליצור ידע מודיעיני שיסייע למקבלי ההחלטות לשאוף לעצב את המציאות בהתאם לאינטרסים הישראליים. 

13.	התובנות במסמך זה (ובמצע ללמידה המצורף) משקפות, כאמור, רק חלק מההבנות וברור שאין בהן 'פתרון קסם' לבעיות המורכבות הנמצאות לפתחו של המודיעין. הן מובאות כאן, מטבע הדברים, ללא נימוק והסבר מפורטים. נשמח להציג את שאר החומרים שהתגבשו וליטול חלק פעיל בהמשך הלמידה והעשייה.